Hvor er der skudveksling?
77th og Central.
Mistænkte løber østpå.
Forstået.
- Du går vel ikke derind? - Der er et barn derinde.
Det er en narkofabrik. Den kan springe i luften når som helst.
Det går ikke.
Skete der noget? Er der andre derinde?
- Jeg så ikke andre. - Få et iltapparat herhen!
Hans tapre ædelmod er heltens kendetegn.
Hans vilje og tro er forbilledlig.
Da jeg slog tre home runs i en kamp, kaldte folk mig en helt.
Men den sande helt er den frygtløse mand.
Sportsmandens fejltrin koster point. Hans fejltrin koster liv.
Min helt og årets brandmand: Lyle Wilder.
Hedebølgen fortsætter for fjerde dag i træk.
I går opstod der brand 30 steder i Los Angeles County.
Det kan gå lige så galt i dag.
Bvadr!
- Hvad taler du om? - Mælken.
- Har du tjekket datoen? - Jeg købte den i går.
- Prøv og smag. - Nej tak.
- Åh gud. - Det må man ikke sige.
Køleskabet virker ikke.
- Og airconditionanlægget? - Jeg ringede, men de grinede bare.
- Hvornår kommer de så? - Når de har skaffet en... dims.
- Hvor er bilnøglerne? - Der, hvor du har lagt dem.
Ring efter en montør til køleskabet og bed ham tale med airconditio...
Du må altså af sted nu.
- Jeg prøver at være tidligt hjemme. - Det ville være rart.
- Far må på arbejde. - Bare slap af, far.
- Hvorfor flytter du min bil? - Fordi du ikke selv gør det.
Det er for tidligt til det her.
Jeg kan lide pæne omgivelser. Dit bras skal ikke stå foran mit hus.
Jeg parkerer, hvor der er plads.
Hvis du ikke bryder dig om det, må du lege færdselspoliti om natten.
Det her er en offentlig vej, og jeg må holde, hvor jeg vil.
Sådan er loven, uanset om du kan lide det eller ej.
Slap af, Reese. Vi er naboer.
Vi ses i kirken.
"Bare slap af, far."
- Må vi lege med vandslangen? - Ja.
Tænk, at det kan være så hedt.
Jeg har lyst til at tude.
Skal jeg begå selvmord?
Jeg føler, jeg er døden nær.
Ja, hallo? Hej...
Hvem er det, jeg har ringet til?
Nå ja.
Stille!
Køleskabet virker ikke. Kan I komme i dag?
- I frådser med vandet. Sluk for det. - Mor gav os lov.
Vand er værdifuldt. Sluk for det.
I kommer inden fem? Fint.
Hold jeres kæft, så jeg kan sove.
- Hvorfor er han så led? - Bare vær stille.
Tak.
- Hvad laver du? - Fylder et par huller i opdragelsen.
- Marcie slog mig. - Ikke med vilje.
Uopdragne unger. Jeg kan få styr på dem på en weekend.
Vi kan lide vores børn, som de er. Deres opdragelse rager ikke dig.
Skån ikke drengen for straf. Riset redder ham fra døden.
Få styr på dem.
Vi har fået inspektionsrapporterne.
Brandtilsynet er et problem.
Jeg mødte fyren. Han var bare for meget.
Jeg prøvede at være hjælpsom, men lige meget hjalp det.
Vi har brug for den godkendelse.
Lad mig se.
Det er fri fantasi. Intet af det stemmer.
Hvad hedder han?
Hvis jeg smider dig i havet, bliver du ædt op af hajer.
- Vi må desværre blive hjemme. - Det vil jeg også helst.
Der er ellers aircondition i centret.
Lyle burde ikke have talt sådan til jer.
- Han er led. - Hvad vil han gøre med os?
Spørg mig ikke, men han får ikke lov at røre jer.
- Sådan var det også med Kenny. - Han var led mod Kenny.
- Hvordan led? - Han slog ham.
Det vidste jeg ikke. Har han slået dig?
Kenny og hans mor er flyttet, og I skal holde jer fra ham.
- Hvorfor slog han Kenny? - Han brød sig måske ikke om ham.
- Han driller, mor. - Hold op, Zach.
- Hej, Catherine. - Har du forstand på køleskabe?
- Lyle, det er Reese. - Jeg har ikke tid.
- Du har altså også brandtilsyn? - Udgifterne skal jo dækkes.
Det forstår jeg. Jeg er selv familiefar.
Jeg har lige fået rapporten om Keats Plaza.
Jeg synes ikke, at du har ret i det, du skriver.
Kan vi tale om det?
De skal åbne den 1. november, ellers går de glip af julesalget.
Prøver du at bestikke mig?
Jeg mener, at du kan have taget fejl.
Næppe. Jeg var måske træt den dag.
Fordi dine unger larmer.
Mine børn har intet med dine søvnproblemer at gøre.
Du har sikkert nogle spændende teorier om min søvn.
Vi må mødes en nat og tale om dem.
Og vi kan samtidig tale om dyrebare ejendomme og skuffede investorer.
Jeg vil bede om en ny inspektion.
Gør du det. Der er kun cirka tre måneders ventetid.
Huset, en illegal narkofabrik, udbrændte totalt.
Brandmand Lyle Wilder reddede en lille pige ud af flammehavet.
Wilder sagde: "Jeg er ingen helt. Jeg gør bare mit arbejde."
Lad hunden være.
Brandmand Lyle Wilder reddede en lille pige ud af flammehavet.
Wilder sagde: "Jeg er ingen helt. Jeg gør bare mit arbejde."
Man fandt liget af en ung kvinde. Man formoder, det var pigens mor.
Mor.
Tager du den, Zach?
Hallo? Hej, far. Ja, vent lidt.
Mig og DJ leger, og mor og Marcie er i pølen.
Vi ses, far.
- Hvad laver du? - Slapper af i pølen.
Du ved, pølen mellem stalden og tennisbanen.
- Hvad er det for en larm? - DJs fødselsdagsgave.
- Hvad så? - Nogen problemer med Lyle i dag?
Ja, han var efter børnene igen. Han kom med nogle bibelske vendinger.
Zach siger, at han slog Kenny.
- Hvorfor spørger du? - Vi har haft to sammenstød i dag.
- Om hvad? - Jeg kan ikke styre den!
- Vi taler om det derhjemme. - Kan du ikke sige, hvad han sagde?
Jeg elsker dig.
Det var ikke med vilje.
Det er kun et vindue. Det ordner sig. Nu går vi ind.
- Zach har knust naboens rude. - Han slår dig ihjel.
- Jeg siger, du gjorde det. - Ingen slår nogen ihjel.
- Ring til far. - Han bliver rasende.
- Får jeg ikke flyvemaskinen igen? - Vi får se. Smut nu hjem med dig.
Jeg må have den igen. Jeg går bare hen og ringer på.
Det var ikke mig.
Vi er knap nok venner. Det var ikke mig!
Hold din kæft.
Sluk for fjernsynet, Marcie.
Spørg efter far, når de svarer. Jeg skal nok tale med ham.
Andrew...
Andrew?
Arkitektfirmaet Braverton.
Hvad laver du her?
Zach?
Arkitektfirmaet Braverton. Et øjeblik.
Vi er meget kede af det.
Vi skal nok betale det hele.
- Kom du til skade? - Det ser værre ud, end det er.
Jeg ringer til en glarmester og beder dem komme i dag.
- Tror du, at du kender mig? - Nej...
Du skræmmer ham. Jeg erstatter ruden. Skrid så med dig.
To børn, en mand.
Marge var misundelig.
"Hvorfor kan vi ikke være som dem? Reese leger med sin søn."
"Hvorfor?" Du snakkede med hende, ikke?
Gå ovenpå. Skynd jer!
Hun så op til dig.
- Hjælp mig. - Jeg er bange.
- Ring til politiet. - Jeg ved ikke, hvordan man gør.
- Er det Marcie? - Jeg skal ringe til politiet.
Hvem var det?
Marge troede, hun kendte mig.
Jeg er ked af, at Marge sagde sådan, men det har intet med det her at gøre.
Vær sød at gå.
Kenny prøvede også at være sød. Så gjaldt det om at stå fast.
Dårskab findes i børns hjerter, men tugtens ris driver den bort.
Hans mor pylrede om ham.
Nu må jeg ikke se ham.
Jeg ringer og tjekker det. Hvor bor de?
Paseo Drive 1184.
- Kommer de? - Jeg kan ikke høre noget.
- Jeg er bange. Mor skal komme. - Jeg er også bange.
Men mor vil have, at vi bliver her.
- Mor skal komme. - Det er måske far.
Alarmcentralen.
Nej, ungerne leger bare. Læg røret på, Zachary.
Han smadrede en rude hos naboen, men ingen kom til skade.
Undskyld, det skal ikke gentage sig.
Hjælp!
Er far der? Braverton. Er det ikke arkitektfirmaet Braverton?
Undskyld. Jeg kan ikke huske nummeret.
Mors gamle spejl gik også i stykker.
Det var det sidste jeg fik, før hun døde.
Zach skal samle glasskårene op.
Og så dække vinduet med pap, til jeg får en ny rude. Reese kan hjælpe.
Et far og søn-projekt.
Så bliver de bedre venner.
Jeg skal se, om jeg har fået post.
...skyfrit og temperaturer mellem 32 og 43 grader. Og nu til trafikken...
Politiet kommer snart, og far er på vej.
- Det er varmt. Må vi gå ud? - Nej, vi bliver herinde.
- Hvornår kommer far? - Snart. De sagde, at han var kørt.
Må jeg tale med dig alene?
Ja, lad os gå op på dit værelse.
Jeg vil med. Jeg er bange.
Han vil tale med mig alene.
Vær nu sød, Marcie.
Bare et øjeblik.
- Mor... - Du kan sagtens sige det til mig.
Jeg gjorde noget dumt.
Jeg kunne ikke huske vores adresse.
Jeg ringede ikke straks til far, og så glemte jeg nummeret.
- Jeg var bange. - Du gjorde alt, hvad du kunne.
Det er også første gang for mig.
Det er min fejl. Adressen og nummeret skal ligge ved telefonen.
Jeg vidste det jo godt, men jeg blev så bange, at jeg glemte det.
- Jeg hjalp dig ikke. - Jo, du var en stor hjælp.
Du skal ikke beskytte mig.
Sådan noget burde aldrig ske. Men nu er det overstået.
Hjælp mig.
Sådan behandler man ikke børn.
- Er der andre derinde? - Jeg så ikke andre.
Køleskabsmontøren.
Hej. Bor Braverman her?
- Undskyld. Braverton? - Nej.
- Ved du, hvor de bor? - De er flyttet.
Der må være sket en fejl. Må jeg låne telefonen?
Så slipper jeg for at køre frem og tilbage.
- Vil du låne min telefon? - Jeg betaler for samtalen.
Spørg i kiosken. De er også gule og vil nok gerne hjælpe en ligemand.
Deres gæstfrihed er næsten for meget.
Løb hjem til rismarken.
Kys min gule røv, dit racistiske svin.
Hvad sagde du, undermåler?
Hvis du skeler for meget, bliver du blind.
Løb selv hjem til rismarken.
Du larmer for meget, gule svin.
"Undgå kontakt med huden."
Så virker det nok.
Luk munden.
Pæne huse.
Gad vide, om der er svømmebassiner.
Læs lige, hvad der står.
241 kvm, fire soveværelser, tre badeværelser, stor stue med kamin.
- Svømmebassin. 425.000. - Jeg skal nok få prisen ned.
- Har jeg ikke lov at drømme? - Jo da. Jeg kan ikke engang sove.
Du drikker for meget kaffe, Al. Det går ikke i din alder.
Hvorfor gjorde han så det?
Det får vi nok aldrig at vide.
Må jeg låne den?
Suzanne Borland. 14. juli 1988.
Svære brandsår, røgforgiftning, død. Narkotika-eksplosion. Ni år gammel.
Elaine Brinkly. 22. november 1992. Tænderne identificerede hende.
Faderen røg crack og faldt i søvn, og gløder antændte en gaslækage.
Kineseren, der ejede huset, kendte til lækagen, men reparerede den ikke.
Streng disciplin er for den, der lider afsavn.
Den, der hader irettesættelser, må dø.
Er det ikke det derovre med vedbenden over det hele?
Lad mig tale med dem, måske vil de sælge det billigt.
- Mrs. Braverton? - Ja, kom ind.
Zach, tag dig lige af Marcie. Kom indenfor.
Sid ned.
Airconditionanlægget er desværre i stykker.
Og så de mørke uniformer...
Jeg har aldrig forstået, hvorfor de skal være så tykke.
- Må jeg byde på noget? - Et glas isvand, måske.
Køleskabet er desværre også i stykker.
Jeg har kun lunkent sodavand og lunkent vand.
Så er en kop kaffe måske mere svalende.
Måske.
Undskyld. Det har været forfærdeligt...
Deres søn smadrede ruden med flyvemaskinen.
Naboen kom ind gennem den åbne dør.
Han var vred og ville ikke gå, selv om De bad ham om det.
Han truede Dem og børnene med den her kniv.
Han tog kniven og slikkede på den, og det opfattede jeg som truende.
- Hvor gammel er De? - Jeg fik bogen af min svigermor.
- Søger De dramatik i hverdagen? - Nej, men den opsøger vist mig.
Mrs. Braverton...
De opfattede det som truende, men han truede ikke direkte?
Naboer, der strides, må selv prøve at begrave stridsøksen.
Det er ikke vores opgave.
At tilkalde politiet gør bare ondt værre.
De må betale for ruden og bede om forladelse.
Han var meget truende. Han er farlig.
Jeg får det måske ikke til at lyde sådan.
Jeg anmelder ham, og jeg vil have skrevet rapport.
Vi har ikke meget at skrive om.
Børnene og jeg blev skræmt.
Min søn ringede til alarmcentralen, men Lyle bad ham lægge røret på.
Og det siger I, der ikke er noget at gøre ved?
Min mand går amok, når han hører det.
At galningen bare kan true os ustraffet.
- Hvad kan jeg gøre? - Der er tre muligheder:
De kan indsende en anmodning om polititilhold.
De kan anmelde ham, men der er ikke rigtig noget.
- Eller også kan vi tale med ham. - Det vil jeg gerne have, at I gør.
Sig, han er et røvhul og en tyran. Eller hvordan I nu kan formulere det.
- Hvad hedder han? - Lyle Wilder.
Brandmanden?
Du reddede engang min fætters datter.
- Carla Perez? Har hun det bedre? - Hun er et helt nyt menneske.
Billigt sluppet for ildspåsættelse.
- Så du ved, det var hende? - Jeg blev en helt af det.
- Hun tilstod først langt senere. - Nej.
- Hun sagde det altså til dig? - Jeg er ikke hvem som helst.
Må vi tale lidt med dig?
- Om hvad? - Din nabo.
Jeg har arbejdet to døgn i træk og har forsømt Reggie.
Reggie?
Min eneste ven efter skilsmissen. Min rottweiler.
- Og Reggie kan ikke lide fremmede? - Han har hundesyge.
Unormalt for sådan en gammel hund.
- Kan du ikke låse ham inde? - Det tager bare et øjeblik.
Så bider han møblerne i stykker.
I kommer altså angående naboen? Det undrer mig ikke.
De har nogle problemer.
Jeg kan ikke undgå at høre alt deres skrigeri og deres slåskampe.
Jeg er jo vågen, når andre sover.
Slår han dem?
Så du knægtens læbe? Han sagde vel, søsteren slog ham.
Min ekskone så en del til Catherine. Hun fortalte om Reese.
Han går amok og slår dem. Hun lever af lykkepiller.
- Har du anmeldt det? - Nej. Vi er jo venner.
- Fortæl mig om flyvemaskinen. - Ruden gik itu, og jeg gik derover.
Jeg foreslog, at Reese og drengen skulle reparere vinduet sammen.
For at få sat skik på dem begge.
- Var det det hele? - Ja. Så gik jeg igen.
Næste gang han slår hende, må du anmelde ham.
- Sådan nogle skal straffes. - Det skal jeg nok.
Vend ikke den anden kind til. Men sig det ikke til min præst.
Der er vist ikke mere, vi kan gøre. Rart at møde dig, Lyle.
Lad dine naboer være og bliv væk fra huset.
Sov godt. Hils Reggie.
- Nej, Sandy. - Jo.
Mr. Braverton?
- Hvordan har min familie det? - De har det glimrende.
- I har haft alvorlige problemer? - Det ved I nok bedre end jeg.
Men nu tror jeg, det ordner sig.
Forudsat De holder Dem i skindet.
Hvad?
- Vær sød mod hende. - Ja, selvfølgelig.
Meget sød. Forstår De, hvad jeg mener?
Nej, det gør jeg ikke.
- Jeg tror, De forstår udmærket. - Nej, det gør jeg virkelig ikke.
- Lad være at røre hende. - Hvorfor siger De det?
Hvad er der sket?
- Jeg slår ikke min kone. - Det siger I altid.
Jeg gav dem klar besked.
- Gør dig nu klar. - Hvor skal vi hen?
- Vi kører nu. - Jeg kommer nu.
Er det ikke os, der er de gode?
- De tror, jeg banker dig. - Det må være varmen.
Jeg havde en underlig samtale med køleskabsmontørens kontor.
- Og? - Han kom aldrig.
- Hans bil står da lige udenfor. - Han kom aldrig og bankede på.
- Han er nok hos naboen. - Nej, han skulle kun til os.
Tror du, at Lyle har slagtet ham og agter at spise ham til middag?
- Det må være smoggen. - Kom så, unger!
Jeg vil vide, hvad han sagde om os. De tror jo på ham.
Han er brandmand og helt.
Han er skør. Han kan finde på hvad som helst.
Hvad nu, hvis vi får brug for hjælp?
Ingen våben, men vi har brug for en alarm. Eller vi kan købe en hund.
Nej, vi har brug for et våben. Næste gang må rustvognen hente ham.
Du vil altså slå ham ihjel. Sådan nogle tanker vil forpeste vores liv.
Jeg vil bare beskytte min familie.
Børnene kan finde pistolen, lege med den og komme til at affyre den.
Man skal altid gå ud fra, at et våben er ladt.
"Far beskytter familie, skyder tyv"? Nej, det er altid "tragisk vådeskud".
- Lad være at råbe ad mig. - Det gør jeg heller ikke.
- På den ene side vil du... - Du ved ikke, hvordan det var.
Han er sindssyg. Jeg var skrækslagen. Våben gør det bare værre.
Vold fører kun til mere vold. Du prøver vist at bevise noget...
Hvad skulle det være? Efter fjorten års ægteskab?
Du tror ikke på ham, vel? Vi taler om en helt.
Jeg kan genkende en, der begår hustruvold.
- Og derfor giftede du dig med en? - Nej, derfor blev jeg skilt fra en.
- Av. - Der fik du den.
Hvorfor skulle han lyve?
Hvorfor måtte vi ikke komme ind?
- Hunden, Al. - Har han overhovedet en?
Vi vædder om en tur til Bass Lake. Jeg siger, at han har hund, -
- og næste gang, vi er hos Braverton, har konen fået bank.
Top.
- Din eksmand? - Hvem ellers?
Pæren er sprunget.
Jeg lod lyset være tændt i stuen.
Her er for mørkt...
Jeg tjekker sikringerne.
Her er som i en sauna.
Lad os se... Den er slået fra.
Nogen har væltet møblerne.
- Jeg har en salonriffel i garagen. - Skete der noget, mor?
Der skete ingenting.
Den ligger i kassen med ting fra mine forældre. Det var min fars.
Jeg tog den, da han døde.
- Hvorfor har du ikke sagt det? - Det føltes forkert.
Jeg, der ikke bryder mig om våben. Det ville være hyklerisk.
Han må være sadist.
Vi taler med en advokat i morgen. Der sker ikke mere i nat.
Nu sover han, som en anden Charles Manson.
Siger du det for at berolige mig?
Kom her.
Undskyld, jeg flippede ud.
Fjorten år og for altid.
En salonriffel er ikke et mordvåben.
- Tager Marcie mine sko? - Ja, hun kommer.
- Hvad taler I om? - Det skal du ikke bekymre dig om.
- Du var her ikke. - Men det er jeg nu.
Jeg er stor nok til at forstå. Jeg smadrede ruden. Det er min skyld.
Han er gal på mig. Det er derfor, han generer os nu.
Det passer ikke.
Hørte han os tale om R-l-F-L-E-N?
- Her, mor. - Tak, skat.
- Hvorfor ringer I ikke til politiet? - Det er svært at forklare.
- Måske når du bliver ældre... - Hvorfor skal jeg vente?
Det har noget med loven at gøre.
Vi kan ikke bevise, at det var indbrud, eller at det var Lyle.
Er det ikke noget, politiet skal finde ud af?
Jo, det burde de. Prøv at sove nu.
- Far og jeg skal tale sammen. - I taler altid bare.
- Jaså? - Nej, nogle gange synger du.
- Hvad er værst? - Når du synger.
Kom frem, ellers begynder jeg at synge.
- Du skal ikke tage ansvaret, Zach. - Dit øje er rødt.
Det er ikke din skyld. Sig det.
- Sig det. - Det er ikke min skyld.
Far og jeg tager os af det.
- Jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig, mor.
Må jeg sove i din seng?
Han kom ind gennem badeværelsesvinduet.
Der er jord på toiletsædet.
Zachy, er du bange?
Ja. Nej. Lidt.
De har et gevær.
Da du var gået, sagde mor, at far skulle hente riflen.
Riflen?
R-l-F-L-E-N.
Kom han ud samme vej?
Alle dørene var låst indefra.
Hvad er der?
- Far? - Hej, unger.
Han var i skabet.
Kom ud, din skiderik. Du skal sgu ikke skræmme små børn!
Jeg skal nok få ram på dig.
Har du nogle patroner?
I havde aldrig fundet dem.
- Hvad har du tænkt dig at gøre? - Skal vi ikke ringe til politiet?
- Nu vinder jeg væddemålet. - Det var ikke dem, der ringede.
Han har ringet efter politiet.
- Kom med det gevær. - Vi skulle lige til at ringe.
- Lyle kom jer i forkøbet. - Har han anmeldt os?
- Hvad er der sket? - Jeg faldt.
Han væltede møblerne, og mor faldt over glasbordet.
Han havde gemt sig i mit skab.
Far forfulgte ham og hamrede på hans dør, og så fandt vi riflen frem.
De skulle lige til at ringe efter jer.
- Møblerne er da ikke væltet. - De har stillet dem på plads.
Før vi vidste, at han gemte sig i skabet.
Et øjeblik.
- Hvad sker der nu, far? - Forhåbentlig gør de noget.
- Vi må tale med Lyle. - Det har vi gjort.
- Jeg mener ikke "tale". - Hvad mener du så?
- Vi anholder ham. - Hvorfor ringede han efter os?
Han håbede, at vi ville anholde ham her for hustruvold.
Han projicerer måske sine egne voldelige tendenser over på dem.
Du har en sær måde at anskue tingene på.
Alarmcentralen sagde, at Lyle lød lidt suspekt, da han ringede.
Lyle er blevet anholdt tre gange for vold.
Han er suspenderet fra arbejdet og må ikke besøge sin eks.
- Vi taler med Lyle. - Anholder I ham?
- Ja, hvis I anmelder ham. - Tak.
- Jeg vinder væddemålet. - I er næsten lige irriterende.
Nej, han er værre.
- Det havde jeg ikke ventet. - Har du fået sovet?
- Ikke endnu. Vi kan sove, når vi dør. - Tal for dig selv.
- Arbejder I stadig? - Vi gør vores pligt.
Det samme her.
Hvordan har hunden det?
Meget bedre. Han er ude bagved.
Må vi komme ind?
- Hvordan har Catherine det? - Jeg kigger mig lige lidt omkring.
- Det er i orden, ikke? - Kan du godt lide B.B. King?
Nogle gange.
Vi vil tale med dig på stationen.
- Braverton har anmeldt dig. - Hvad har de sagt?
- Hvorfor begik du indbrud? - Indbrud? Hvorhenne?
Hvad lavede du i drengens skab?
For guds skyld, Lyle, det er børn.
Hvad taler du om?
- Hvad er der derinde? - Mørke rum, Al.
- Jeg spurgte dig om noget. - Garagen.
- Hvad er der i garagen? - Bilen. Må jeg hente min jakke?
Du bliver her.
- Skal hun med? - Det skal du ikke bekymre dig om.
- Er det nødvendigt? - Bliv stående.
Slip den, eller jeg skyder.
Du kommer til at brænde i helvede. Op mod væggen. Nu!
Jeg kan se det i dine øjne.
- Du har altid været den svage. - Hvad har du gjort ved ham?
Jeg huggede ham ned med øksen, kan du ikke se det?
Du synes nok, det er sjovt. Men hør her, brandmand.
Dit vidne er en hund, mit er et lig. Resten kan du selv regne ud.
Det har jeg gjort.
På plads, Reggie.
Jeg husker Jobs lidelser.
Femte kapitel, vers 17: Ja, lykkelig er det menneske, som Gud irettesætter.
Ringeagt ikke den almægtiges opdragelse.
Han knuser, og hans hænder læger.
Hils Al og sig, jeg beklager.
- Børnene faldt i søvn på to sekunder. - Hvorfor tager det så lang tid?
- De har ikke været væk ret længe. - Jo... Jeg tjekker lige.
- Og efterlader mig her? Riflen, tak. - Vil du med?
Nej, jeg holder øje med dem fra vinduet.
Jeg vil se ham med håndjern på i sit eget hus. For min fornøjelses skyld.
Hallo?
Betjent?
Betjent...?
Skal du ikke tilkalde politiet?
Men de kan nok ikke svare.
- Hvad vil du? - Det spørger alle om.
Hvad tror du, jeg vil? Tænk dig om.
Jeg ved ingenting. Gør os ikke fortræd.
Jeg mener noget andet med "fortræd", end du gør.
Jeg vil nøjagtig det samme som dig.
Jeg vil sætte skik på dine børn og redde dem.
Det var en kølig oktobermorgen, efteråret 1873.
Tsar Alexander II tilkaldte en rådgiver.
Unge Andrej Borsjev.
Tsaren ville spille et spil.
Tsaren var besat af at spille.
Især besat af en roterende skive med numre på og en lille hvid kugle.
Efter et stykke tid ville tsaren gøre det mere spændende.
Han tog en revolver, ladede den med et skud, og lod rådgiveren begynde.
Bang. Sådan gik Borsjev i graven, og den russiske roulette var født.
Jeg lærte af den bedste, min far, -
- at ingen har held i det uendelige.
Han døde foran spejlet, som din flyvemaskine ødelagde.
Seks kamre.
En patron.
Hvem begynder?
Den herre er vist dødeligt ivrig.
Dygtig pige.
- Du er sindssyg. - Det er noget, du siger.
Du skal ikke spille alene.
Spændende, ikke?
Der kommer snart mere politi. De leder efter deres kolleger.
Politiet her i byen leder ikke efter nogen.
Din tur.
Du må foregå dem med et godt eksempel.
Lad mor være!
Du må ikke afbryde spillet.
Så tror jeg bare, at du er dum. Hold dig til reglerne.
Godt klaret, snothvalp.
Han vil også være med.
- Der fik jeg dig. - Lad hende være!
Hold kæft. Hold så kæft!
Jeg må skille jer ad. Kom her.
Du rører hende ikke!
Sig, at hun har været uartig og lås hende inde i skabet.
Vil du ikke nok?
Nej, mor...
Og du bliver bare siddende i sofaen.
- Sig, at hun har været uartig. - Du har været uartig.
Gå ikke fra mig, mor.
Det gør jeg aldrig.
Disciplin virker altid.
Sæt dig ned, Kenny.
Jeg hedder Zach.
Jeg ved, hvad du hedder. Sæt dig ned, Kenny.
Hvem har så hørt efter?
Hvem har fulgt med i spillet?
- Hvor mange kamre er der tilbage? - To.
- Hvor mange skud? - Et.
Præcis. Og det er vores søns tur.
Jeg må vise, at jeg holder af ham.
- Ikke sandt? - Nej, Lyle.
En dåre til søn græmmer hans far og er en bitter sorg for hans mor.
Det er sandt. Men du og Kenny ved, at det her er min skyld.
Sludder.
Nu forstår jeg, hvor svært det må have været at stå fast alene.
Jeg svigtede dig.
Jeg er en mislykket mor.
Tilgiv mig.
Jeg sender Kenny op på værelset, så slipper vi for ham.
Og så spiller vi rigtigt, du og jeg.
Gå op på dit værelse.
- Gør, som mor siger. - Gør, som der bliver sagt.
Hvorfor trodser han os?
Du ved, hvad der må ske.
Ikke sandt, Marge?
Det har jeg altid vidst.
Der er ikke andre muligheder.
Nej.
Hvad tvinger du mig til at gøre?
Du skal skyde mig, Lyle.
Men inden jeg dør, er der noget, du skal vide om mig.
Vi har været sammen i mange år, -
- og jeg har altid tænkt og vidst, -
- at du er en skide kujon.
TIL MIN HELT FOR ALTID DIN MARGE
Nu skal I ikke skændes, børn.
- Nu bliver det hedebølge igen... - Det kan ikke blive værre end sidst.
Hvad er der?
- Går det? - Ja.
STØT DIT LOKALE BRANDVÆSEN
Tekstning: SDI Media Denmark